Hur det började

Jag lyssnade hösten 1962 på den nystartade radiostationen P3. Det var en debatt mellan Per Ahlmark och Ingvar Carlsson, då ordförande för FPU respektive SSU. Ämnet var stödet till u-länderna. Per imponerade stort, så dagen efter gick jag till Folkpartiets kansli för att bli medlem. Där tyckte de att jag var för ung och hänvisade mig till FPU.

Så jag gick vidare till FPU på Holländargatan och träffade där förbundsombudsmannen Sture Claesson och förbundssekreteraren Gabriel Romanus. Blev medlem och gick vidare till Liberal Ungdom i Stockholm och träffade där ombudsmannen Lars "Ante" Antesson och lite senare ordföranden Håkan Mankefors.

LU ordnade en kort tid därefter en talarkurs men Per Ahlmark och Gabriel Romanus som lärare. Då frågade jag Gabriel om varför det inte fanns fackföreningar för elever. Gabriel, som var ordförande för SECO 1957, berättade om organisatione och föreslog att jag skulle starta elevråd i min skolan Bromma Högre Allmämänna Läroverk.

Det var nu inte helt enkelt för det fanns en gymnasieförening som visade sig vara moståndare till idén. Men jag gick upp till rektorn Lennarstrand och talade om att elever hade rätt att ha elevråd. Jag kallade till möte i skolans bibliotek och vännerna Tomas Franzén och Bertil Kallner kom med i styrelsen som fick mig till ordförande.

Det blev full fart med en gång. Vi ordnade konserter i aulan, bl.a. med Hootennay singers med Björn Ulvaeus. Vi blev ansvariga för radions frågesporttävliing "Vi som vet mest", där vi segrade med Anders Mellbourn som stjärna i laget.

Vi startade också en filmklubb. Det blev stort rabalder då vi utannonserade Och gud skapade kvinnan med Brigitte Bardot med hjälp av en affisch med stjärnans nakna stjärt. Föräldraföreningen villa stoppa visningen. Rektorn sa stopp, - Ni har ju elever som är under 15 år och filmen är ju barnförbjuden!

Men jag stod på mig. Vi hade hyrt aulan och var en vanlig förening. Han hade inte rätt att stoppa oss. Jag hade då fått kontakt med SECO och dess ombudsman Carl-Anders Ifvarsson, då jur stud. Vi kom på att vi kunde hota med att polisanmäla skolan och rektorn om han stoppade visningen. Barnförbjudet gällde bara vid offentlig visning och vår filmklubbs arrangemang var privat. Så vi fick visa filmen.